![politics-1-1-e1494603385937](/uploads/2017/05/politics-1-1-e1494603385937.jpg)
Kas yra du geriausi prezidento Donaldo Trumpo draugai? Tai Hillary Clinton ir Barackas Obama. Žinau, ką galvojate. Jūs matote jų surauktas minas ir nuolatinius išpuolius vieni kitų adresu – net negalėtumėte pagalvoti, kad tai yra normalūs tarpusavio santykiai. Tačiau tai yra prezidentui naudingi santykiai, nes jie pastoviai primena apie Trumpo mėgstamiausią temą. Barackui ir Hillary šie santykiai naudingi, nes taip jie gali pakurstyti savo ego. Vienintelė pusė, kuriai šie santykiai yra visiškai nenaudingi, yra demokratų partija.
Tai Trumpui naudingi santykiai, nes kiekvieną kartą, kai prasižioja Obama ar Clinton, Amerika prisimena tai, kas neišsipildė 2016 metais: Clinton svajonės apie prezidentūrą ir Obamos viltys, jog ji išsaugos jo palikimą.
Trumpas nenori kalbėti apie tai, kaip Vašingtono respublikonai ardo jo populizmą, su kuriuo jis laimėjo bilietą į Baltuosius rūmus. Tačiau jis dievina pokalbius apie 2016 metų rinkimus – apie tai, kaip su juo kovojo žiniasklaida, kaip išdidūs liberalai sugebėjo netekti darbininkų klasės ir Vidurio Vakarų valstijų rinkėjų balsų.
O ką daro Hillary ir Barackas? Jie pastoviai mini 2016-uosius. Jie šeria savo ego ir trokšta visuomenės dėmesio. Barackas kuria pasakėles apie tai, kaip jam rūpi Čikaga, o Hillary, pagaliau išlindusi iš miškų, ir vėl pasakoja savo mėgstamiausią istoriją apie Rusiją.
Labiausiai nuo to kenčia demokratai. Atsisakydami likti užmarštyje, Barackas ir Hillary trukdo partijai judėti į priekį. Nesugebėjimas atrasti kitų temų nei kova su turtingaisiais ir neapykanta Trumpui demokratams nieko gero nežada. Laikymasis įsikibus praeities, o ne naujų ir energingų politikos asmenybių paieškos, yra pražūtingos. Pavydas nėra strategija. Pagieža, identiteto politika ir obstrukcionizmas taip pat. Kol Barackas ir Hillary nenustos vaidentis, demokratai negalės augti. Taip, šiuos du asmenis jų partija labai myli, tačiau demokratams iš to nėra jokios naudos. Tai padeda Hillary ir Barackui, tačiau ne partijai ir jos ateičiai.
Protingi demokratai tai supranta. Jie mato, kaip elgiasi Obama ir Clinton, ir maldauja jų nustoti, tačiau taip nebus. Jiems to reikia – jie minta demokratų energija. Neseniai Obama lankėsi Čikagoje ir kalbėjo apie savo „šventyklos“, dar žinomos prezidentinės bibliotekos vardu, planus. Visai šalia Jackson parke taip pat būtų įkurtas ir golfo aikštynas. Tačiau tai neišsprendžia didžiausios miesto problemos – to, kad Čikaga virto į milžinišką, kruviną karo lauką, kuriame kasdien per gaujų karus žūva tiek nieko dėti miestiečiai, tiek „bandiūgos“. Aštuonerius metus sėdėdamas prezidento krėsle Obama nepadarė nieko, kas padėtų miestui. Apie tai buvo daug kalbama, tačiau niekas nesiėmė jokių veiksmų. Šalia įėjimo į prezidento vardo biblioteką turėtų stovėti ženklas, skelbiantis, jog Obama padėjo Iranui labiau nei Čikagai. O tuo tarpu smurtingiausiuose Čikagos rajonuose eilinį kruviną pavasarį keičia eilinė kruvina vasara.
O Hillary? Kai ji savo džiugiu balseliu pranešė, kad nusprendė išlįsti iš miškų, bandžiau negalvoti apie mažą namelį ant vištos kojelės, paslaptingai stūksantį girių glūdumoj. Kitą dieną ji jau sekė dar vieną pasakaitę apie Rusiją. Dėl savo pralaimėjimo ji kaltino rusus, įsilaužusius į Nacionalinio demokratų komiteto serverį. Ji taip pat smerkė Comey už tai, jog jis paviešino informaciją apie pradėtą tyrimą. Ji tvirtino, jog jeigu rinkimai būtų vykę spalio 27 dieną, ji būtų laimėjusi. Tai tiesiog apgailėtina.
„Jeigu rinkimai būtų vykę spalio 27 dieną, būčiau jūsų prezidentė“, – kalbėjo ji. Jeigu nebūtų buvę ledkalnio, niekas net nežinotų, kas tas „Titanikas“.
Davidas Axelrodas – profesionalus burtininkas, viena savo pasakyta kalba pavertęs Obamą prezidentu, irgi svajoja, kad Hillary pagaliau užsičiauptų.
„Reikia labai daug sugebėjimų, kad praloštum Donaldui Trumpui. Niekas nebenori apie tai galvoti. Rinkimus nori prisiminti tik tie asmenys, kurie negali su tuo susitaikyti“, – kalbėjo Axelrodas.
Deja, jai labai patinka tai prisiminti. Kaip ir dabartiniam prezidentui.
Johnas Kassas, „Chicago Tribune“ apžvalgininkas