![politics-1-3-e1508716717679](/uploads/2017/10/politics-1-3-e1508716717679.jpg)
Mayer straipsnis atskleidžia, kad užkulisiuose viceprezidentas padarė didelę įtaką prezidento Trumpo politinei krypčiai – didesnę nei dauguma kitų svarbių administracijos narių, įskaitant „Breitbart“ vykdomąjį pirmininką Steve’ą Bannoną ar Trumpo žentą Jaredą Kushnerį. Čia lemiamą vaidmenį vaidina ilgamečiai Pence’o ryšiai su stambiais finansiniais rėmėjais, libertarais broliais Kochais.
2016 metų pirminių rinkimų metų pagrindinė Trumpo kritika respublikonams savo varžovams buvo tai, kad jie visi yra Kochų „marionetės“. Pats būdamas milijardieriumi, Trumpas tikino galįs būti iš tiesų nepriklausomu kandidatu ir nepriimti niekieno finansinės paramos. Galiausiai jis paramą priėmė (daugiau nei $79 milijonus politinių veiksmų komitetų lėšų), tačiau Kochai Trumpo kampanijos pabrėžtinai nerėmė.
Pence’as artimai bendradarbiauja su broliais Kochais dar nuo tada, kai buvo Indianą atstovaujantis Kongreso narys. Jis padėjo jiems gauti pakankamai politikų parašų, patvirtinančių, kad nepalaikys jokių su ekologija susietų mokesčių korporacijoms. Didelė dalis buvusių Pence’o personalo darbuotojų vėliau perėjo dirbti į „Koch Industries“ arba su šia korporacija susijusias politines aktyvizmo organizacijas, o kai kurie po to sugrįžo prisijungti prie jo Baltuosiuose rūmuose: buvęs Pence’o administracijos darbuotojas Marcas Shortas dabar dirba Baltųjų rūmų teisinių reikalų vadovu ir palaiko artimus ryšius su Kochais. Pence’as taip pat padėjo Baltuosiuose rūmuose įsitvirtinti Kochų favoritams – Švietimo sekretorei Betsy DeVos ir Aplinkosaugos administracijos vadovui Scottui Pruittui.
Tiek demokratai, tiek Bannonas ne kartą atvirai skundėsi dėl Kochų įtakos Pence’ui. Kaip žinia, viceprezidentas visada yra vos žingsnis nuo prezidentavimo (ypač per tokį dramatišką prezidentavimą kaip Trumpo atveju). Mayer paklaustas, kokiu prezidentu būtų Pence’as, Bannonas pareiškė: „Bijau, kad jis būtų prezidentas, kuris yra Kochų nuosavybė.“
Pence’as ir Trumpas yra labai skirtingi. Pence’as yra labai dievobaimingas evangelikas. Konservatyvių politikų tarpe jis išgarsėjo kaip radijo laidų vedėjas, o vėliau savo kietą politiką įgyvendino būdamas Indianos gubernatoriumi, nueidamas iki tokių kraštutinumų, kaip įsakymas moterims priverstinai laidoti embrionus (tiek po persileidimų, tiek po abortų), kuris pašiurpino net daugumą respublikonų ir buvo panaikintas federalinio teismo, bei faktinis leidimas verslininkams diskriminuoti seksualines mažumas. O Trumpas yra pompastiškas milijardierius, ne kartą viešai deklaravęs pritarimą teisei į abortus ir tos pačios lyties asmenų santuokoms. Mayer apžvalgoje teigiama, kad Trumpas mėgsta šaipytis iš konservatoriškų Pence’o socialinių pažiūrų ir polinkio melstis Baltuosiuose rūmuose. Pasak skirtingų šaltinių, Trumpas mėgsta „nuolat priminti Pence’ui, kas čia bosas“, o susitikdamas su žmonėmis, kurie prieš tai buvo susitikę su Pence’u, paklausti jų, ar šis privertė juos pasimelsti. Trumpo požiūrį į Pence’ą puikiai atskleidžia atvejis, kai susitikime su teisinių klausimų specialistu Trumpas patarė ekspertui neklausti Pence’o nuomonės apie homoseksualų teises, nes Pence’as „nori juos visus pakarti“.
Baltuosiuose rūmuose yra buvę kitų aukštas pareigas einančių evangelikų krikščionių, įskaitant prezidentus Jimmy Carterį ir George’ą W. Bushą, tačiau jie nė iš tolo neprilygo Pence’o fundamentalizmui. Jis yra pasisakęs už tai, kad evoliucija Amerikos mokyklose būtų pristatoma kaip viena iš galimybių, o ne faktas. Jis rengia Biblijos studijų būrelį darbuotojams Baltuosiuose rūmuose, kurį veda kontroversiškas pastorius Ralphas Drollingeris, kurio primygtinis tikinimas, kad „jei vaikų turinčios moterys turi darbą už namų ribų, jos prieštarauja Dievo planams ir daro nuodėmę“ 2004 metais net iššaukė visuomenės protestus.
Trumpo atsistatydinimo reikalaujantiems aršiausiems prezidento kritikams vertėtų susimąstyti apie pavojus, kurie galėtų kilti, jei jų norams būtų lemta išsipildyti.